ville ikke være klog nok til at regere Ægypten.
Prinsesse! Ravnene har tabt en sort fjer ved din dør.
- Hvem kan...? - Hold verden ude.
Undskyld, kongelige.
- Den gamle barnepige, Memnet... - Jeg vil ikke høre noget.
Hvad med Memnet?
Hun er død. Hun må være faldet fra balkonen.
Jeg vil ikke høre ulykkelige ting i aften. Gå!
Gamle Memnet må have gået på den balkon tusindvis af gange.
Hvad betyder en slaves død for os?
Hun var dig en tro tjener.
Kan én så rig på kærlighed være så fattig på medlidenhed?
Hvilken kvinde er det, som holder mig fanget?
Én, der elsker dig, og ikke vil miste dig.
Én, der vil være din kone. Intet i verden kan ændre det.
Heller ikke Ramses' prinselige intriger eller Memnets onde løgne.
Memnet har altid beklaget sig. Hvorfor tager du dig af det nu?
Fordi hun beklagede sig over dig.
Lad hendes trusler blive begravet med hende.
Se... Nattens krone af stjerner
og mørket, en kåbe af glemsomhed.
Lad os dele dem. Vi bruger månen som scepter.
- En hebræisk klæde! - Memnet må have tabt det.
Memnet var ikke hebræer. Hvorfor skulle hun have dette?
- Det ved jeg ikke. - Jo, du gør.
Fortæl mig det.
Hun ville bringe det til Ramses... for at ødelægge dig.
Hvordan kunne Ramses ødelægge mig med et stykke klæde?
Moses, hvorfor spørger du mig? Hvorfor er det vigtigt? Ja!
Jeg dræbte hende. Betyder det noget? Hundrede slaver dør hver dag.
- Det er glemt. - Det er det ikke.
- Hvad har det med mig at gøre? - Det gør ingen forskel for os.
Hvordan kunne det gøre en forskel?
Et barn var svøbt i det.
- Hvilket barn? - Bithiah samlede ham op af floden.
Memnet var sammen med hende.
Hvem var dette barn?
Memnet er død. Ingen behøver at vide, hvem du er. Jeg elsker dig.
Jeg vil dræbe enhver, der kommer imellem os.
Hvorfor dræbte du for mig?
Hvis du elsker mig, så lyv ikke. Hvem var barnet?
Hold mig i dine arme.
Hold mig...tæt mod dig.
Du blev ikke født prins af Ægypten, Moses...
men søn af hebræiske slaver.
Tror du på det?
Jeg tror på alt det, du vil have mig til at tro.
Sig, at du ikke er det, og jeg vil tro dig.
Kærlighed kan ikke drukne sandheden, Nefretiri.
Du tror på det, ellers ville du ikke have dræbt Memnet.
Jeg elsker dig. Det er den eneste sandhed, jeg kender.
Havde dette barn af Nilen en mor?
Memnet kaldte hende Yochabel.
Jeg spørger Bithiah.
Hvordan kan du tvivle på mig?
Du tvivlede ikke, da jeg holdt dig, mens du tog dine første skridt.
Det er en ond løgn spundet af Ramses.
Mor, har Ramses spundet det her?
Din mors ord mod et klæde Memnet fandt?
Hvem ellers? Memnet var Ramses' barnepige.
Hun skal få betalt for at sprede hans løgne.
- Hun har betalt. - Er hun død?
Ved Nefretiris hænder.
Glem al frygt eller mistanke, du måtte have, min søn.
Din vilje vil være lov i Ægypten,
når du bliver kronet som konge.
Memnet talte om en hebræisk kvinde ved navn Yochabel.
Kender du hende?
Nej.
Jeg så dit ansigt over min vugge,
den eneste mor, jeg har kendt.
Hvor jeg end må gå, eller hvad jeg end må gøre,
vil jeg altid elske dig.
Min stridsvogn. Jeg vil køre til Goshen.
En stridsvogn her i Goshen?
- Ved du, hvem jeg er? - Det er mange år siden, Mægtige.
Hvem er de?
De af mine børn, der er tilbage.
Jeg vil tale med dig alene.
Hvorfor er du..?
- Hvorfor er du kommet? - Fordi Moses er på vej.
Min søn?
Nej, min søn. Det er, hvad han må vide.
Mine læber kan benægte ham, men det kunne mine øjne aldrig gøre.
I skal forlade Goshen i aften.
Vi er levitter, hyrder fra lsrael. Vi kan ikke forlade vort folk.
Vil du tage alt det fra Moses, som jeg har givet ham?
Vil du ødelægge alt, hvad jeg har gjort for ham?
Jeg har bragt Ægyptens trone inden for hans rækkevidde.
- Hvad kan du give ham? - Jeg gav ham livet.
Jeg gav ham kærlighed! Var det din hånd, der tørrede hans øjne?
Var det dit hjerte, der smertede for ham?
Ja. Mit hjerte smertede for ham.
Mine arme smertede for at holde ham,
men jeg turde ikke engang røre ved sømmen af hans klæder.
Hans arv efter mig ville have været elendighed,
fattigdom og pisken.
Nej, jeg vil ikke tage den storhed
og rigdom fra ham, som du har givet ham.
Der vil blive taget sig godt af jer.
Du og din familie bliver kørt væk fra Goshen i aften.
Uanset hvor du sender mig hen...
hvis Gud af Abraham har et formål med min søn,
vil han lære det at kende og fuldføre det.
Kom, pak jeres ting. Jeg skal sørge for, at I intet vil mangle.
Du og dine børn skal få jeres frihed.
Har min mor glemt noget? Kun Farao kan befri en slave.
Kom ikke ind. Der er sorg her.
Trøster du, min mor?
Jeg fulgte dig her for at finde denne kvinde, Yochabel...
Du er kvinden, der sad fast mellem stenene.
- lndtil du kom. - Min søn, hvis du elsker mig...
Jeg elsker dig, min mor, men er jeg din søn?
Eller din?
Nej, du er ikke min søn.
Hvis du tror på, at mænd og kvinder er kvæg,
der skal drives frem af pisken,
hvis man skal bøje sig for gudebilleder af sten,
og gyldne billeder af dyr...
er du ikke min søn.
Min søn ville være en slave...
Hans hænder ville være krogede og brækkede fra stenbruddene,
hans ryg arret af formandens pisk,
men ånden af den levende Gud ville brænde i hans hjerte.
Er en arret ryg og brækkede hænder prisen for en Guds billigelse?
Denne gud er de hjælpeløses håb. Din plads er i paladsets sale.
Du er fløjet til solen på gyldne vinger.
Du tilhører mig, Nefretiri og Sethi. Vi elsker dig.
Elsker de mindre, dem med ringere håb?
Vil du sværge ved denne guds navn,
at du ikke er min mor?
Vi kender ikke engang hans navn.
Så se mig i øjnene, og fortæl mig, at du ikke er min mor.
Moses, det kan jeg ikke.
Jeg er din bror Aaron.
Jeg er Miriam, din søster.
- Jeg er jeres bror Moses. - Nej! Gør jeg klar til at tage væk!
De tager væk. Hemmeligheden tager med dem.
- lngen behøver at kende skammen. - Skammen?
På hvilken måde er jeg forandret?
Ægypter eller hebræer, jeg er stadig Moses.
Det er de samme hænder, de samme arme,
det samme ansigt, der var mit for et øjeblik siden.
For et øjeblik siden var du hendes søn, Ægyptens styrke.
Nu er du min, en ægyptisk slave. Er det ikke skammeligt?
Der er ingen skam i mig.
Hvordan kan jeg føle skam over for den kvinde, der bar mig?
- Eller den race, der frembragte mig? - Mine fædres Gud.
Moses, hvad vil du gøre?
Dette bånd er bindende...
og her vil jeg blive.
- Moses... - Og finde meningen med, hvem jer er.
Hvorfor en hebræer...
eller nogen mand, skal være slave.
Stil jeres ting tilbage. I tager ikke væk.
Moses...
har hun gjort mere for dig end jeg?
Vil det liv, hun gav dig,
være mere nyttefuldt i slaveriets sorte stenbrud?
Kan retfærdighed og sandhed ikke tjenes bedre på en trone,
hvor alle kan nyde godt af din godhed...og styrke?
Jeg ved ikke, hvilken kraft der baner vejen for mig...
men jeg er trådt ud på en sti, som jeg må følge.
Tilgiv mig, Bithiah.
Vores fædres Gud,
der har besluttet at afslutte lsraels trældom,
velsignet er jeg blandt alle mødre i landet...
for mine øjne har set frelseren.
Man skal ikke fasttøjre oksen, der træder kornet ned
og laver strå til Ægyptens mursten,
eller spare armene, der ustandseligt renser kornet i vinden,
for at adskille hveden fra avnerne,
hvede båret tappert på ryggene af utallige slaver
fra tungt læssede Nil-både til den travle bred.
Ustandseligt træder de frem under bundterne af hvede,
og ustandseligt henter de mere.
En gylden høst til tærskeren,
korn til at føde herskerne,
bitterhed til at føde slaverne,
og strå som føde til murstenene,
der bæres på kvindernes rygge
ned i en endeløs dal af slid og smerte,
der strækker sig milevidt.
Et inferno af kroppe tilsølede i mudder,
hvor stamperens fødder kværner ler og strå
til en blanding til Faraos mursten,
overalt findes truslen fra formandens pisk,
der er klar til at smælde over de trættes rygge.
Klinger, der hakker strå.
Hakker, der hakker ler.
En uendelig cyklus af hårdt og ensformigt arbejde.
Gennem træderens fødder
til murstenformernes hænder
går den konstante strøm af mudder, de høje byers lave frø,
dag efter dag, år efter år, århundrede efter århundrede.
Trældom uden hvile, slid uden belønning.
Disse er elendighedens børn,
de bedrøvede uden håb, de undertrykte.
Og han gik ud blandt sine brødre og øjnede deres byrder.
Vandpige!
Kære, her er vand.
Det er en hård dans, I danser, du gamle.
Vi har danset den i 400 år.
Det er fæl musik.
Den eneste frelser, vi har kendt, er døden.
Tilbage til arbejdet, I brægende æsler.
Du er ikke vant til gruberne.
Din ryg har ingen ar.
Du bringer et varmt smil med dit kolde vand.
Mit smil er til en stenskærer.
- Vandet er til dig. - Jeg takker dig.
Din stemme er ikke fremmed.
- Du er...? - En af mange, der tørster.
Du dér!
Kom her.
Det er Baka, bygmesteren.
- Kalder han på mig eller dig? - Dig! Vandpige! Jeg er tørstig.
Han tørster ikke efter vand.
Skønhed er en forbandelse for vores kvinder.
- Vand, ærværdige. - Jeg vil have vin, skønhedens vin.
Hvilken skønhed kan min herre finde i disse mudderhuller?
Lotusblomsten blomstrer i Nilens grå mudder.
- Hun vil blive en god husslave. - Tag mig ikke fra mit folk!
Det ville betyde fare.
Fare fra så smukke hænder?
Der er andre hænder, som er stærke nok til at dræbe.
Vores mudderblomst har en torn.
Herre Baka, jeg beder dig.
Tårer...
Når du er blevet badet i parfumeret vand,
og dine lemmer er blevet kærtegnet af søde olier
og dit hår kæmmet med sandeltræ,
vil der ikke være tid til tårer.
Hun er dig ikke værdig. Lad mine øjne...
Dine øjne må hellere finde frelseren, Dathan. Tag pigen.
Må Guds hånd slå ham.
Dans, I mudder-skilpadder, dans!
Jeres rådnende kroppe stjæler håbet fra vores sjæle.
Behøver I også at tilsmudse og bringe skam over vores kvinder?
Dans, din hylende ged!
Vi er ikke dyr, vi er mænd, skabt i Guds eget billede.
Dette vil ændre dit billede.
Dans.
Få fat i den stråskærer.
Lad ham være, ellers bliver du myrdet sammen med ham.
Jeg vil ikke efterlade en mand til døden i mudderet.
Tak, min søn.
Men døden er bedre end trældom,
for mine dage er ovre, og min bøn er ubesvaret.
Hvilken bøn, gamle mand?
At jeg, inden døden lukker mine øjne, må se frelseren,
der vil lede alle mænd i frihed.
Hvilken frelser kunne knække Faraos magt?
I mudderbærere, smid dette ådsel til gribbene.
Du, tag hans plads.
Og dans stråene ind i mudderet, I hunde.
Til side. Gør plads.
Giv plads.
Kom så, tilbage. Gør plads!
Jeg skal bruge en roer til min pram, en stærk slave.
- Dit ord er vores vilje. - Den store derovre.
Dig!
Nej, ikke den. Den meget beskidte dér.
Ja, den. Han passer til formålet.
Dig!
Ud af hullet!
Træd til side! Tilbage til arbejdet!
Gør plads!
Tilbage til arbejdet!
Bedste ven af Farao, indehaver af det kongelige segl,
Prins af Memphis, tyvenes prins,
elsket af Nilguden, Etiopiens besejrer,
general over generaler,
kommandør over den ægyptiske hær,
og mudderets mand!
Er det, hvad du vil? Være en slave?
Hvorfor knæler du så ikke ved en prinsesses fødder?
Jeg er bange for, at mudderhullerne har gjort mine knæ stive, kongelige.
Skal jeg tilkalde vagterne?
- Tror du, at de kunne bøje dem? - Moses! Moses!
Dit stædige, strålende, elskelige fjols.
Jeg knæler ikke for en prinsesse.
Nej. Du knæler for en kvinde,
der har været urolig for dig dag og nat, siden du forsvandt.
Hvad er der i mudderhullerne, som kan holde dig væk fra mine arme?
Mit folk.
Behøver du at vælte rundt med dit folk? Lugte som dem?
Hvis de har skampletter, kommer de fra slaveriets mudder.
Hvis de lugter, er det stanken af uretfærdighed.
- Kom tilbage til paladset. - Og skjule sandheden fra Sethi?
At jeg er hebræer og en slave.
Sandheden ville knuse hans kære, gamle hjerte
og sende Bithiah i eksil eller døden.
Hold op med at høre dit folks bønner.
Deres gud hører dem ikke.
Vil Ramses høre dem, hvis han er Farao?
Nej. Han ville kværne dem i det ler, som de former,
fordoble deres arbejde.
Hvad med mig? Tænk på mig som hans kone.
Ønsker du at se mig i Ramses' arme?
Nej.
Så kom tilbage med mig.
Moses! Guderne har skabt dig til storhed.
Dit navns glans vil vare længere end pyramiderne.
Som Farao kan du befri dit folk, tilbede hvilken gud det skal være,
så længe at jeg kan tilbede dig.
Jeg kommer til dig på paladset på dagen for Sethis jubilæum.
Kom med mig nu.
Nej, min elskede.
Først skal jeg lige aflægge et visit hos bygmesteren.
Nej, nej, nej.
Ikke rød med samil-kappen.
Mine øjne kan bruges bedre et andet sted, herre Baka.
Før du går, så se på det, som du fandt uværdigt.
Hvem ville lade sådan en skønhed gå uset forbi?
Hvem ville lade sådan en blomst stå uplukket?
Dathan, du kan kun se mudder, så tag hendes mudrede tøj og gå.
Gå, alle sammen.
Vidste du, at dette gyldne stof
blev spundet af skaldyrs skæg?
- Lad mig gå hjem. - Du er hjemme.
Her, smag dette.
Blod fra thrakianske vindruer, kærlighedens vin.
Ingen vin kan ændre min kærlighed.
Så skal din kærlighed blive min vin.
Der er brand i stridsvognshuset!
Stridsvognshuset.
Vagter! Bring vand op på taget.
Dathan, tag kommandoen. Vagter, efter ham.
Træk dem ud fra skuret.
Tag dem væk fra huset.
Nej, dine vinger må ikke svides, i det mindste ikke af denne brand.
- Joshua! - Løb! Der er fri bane.
Bygmesteren vil ikke følge efter.
Det vil du heller ikke, stenskærer.
Bind ham mellem søjlerne.
Sørg for, at hans arme er godt udstrakte.
Du vil dø på dine fødder, stenskærer.
Efter pigen.
Kom ikke tilbage uden hende.
Din dumme mand!
Jeg ville kun have beholdt hende et kort stykke tid.
Hun ville være kommet tilbage til dig - skal vi sige - mere værdig.
Hvem skal jeg nu bringe Lilia tilbage til?
Du vil ikke være der, Joshua.
Du har set mig køre min stridsvogn.
Jeg kan svirpe en flue fra min hests øre
uden at bryde rytmen af dens gang.
Du har set mig bruge min pisk.
Du skriger ikke, Joshua.
Men det kommer du til.
Du vil skrige efter dødens nåde.
En dag vil du lytte til slavernes bønner.
I dag er ikke dagen, Joshua.
Du styrer din mund, næsten ligeså godt som jeg styrer mit temperament.
Det er en skam at dræbe så stærk en stenskærer.
- Død vil bringe død, Baka. - Hvem er du?
Én, der spørger, hvilken ret du har til at dræbe en slave.
Retten enhver herre har til at dræbe en slave.
- Dræb mig, din slagter! - Moses!
Hvorfor gjorde du det?
- Hvor er Lilia? - Væk.
Hvorfor er du klædt som en slave?
Hvorfor dræber en prins af Ægypten bygmesteren
for at redde en hebræer?
Jeg er hebræer.
Gud af Abraham. I fire hundrede år har vi ventet.
Faraos soldater kommer ikke til at vente så længe.
Du er den udvalgte.
- Jeg kender ikke til jeres gud. - Han kender dig.
Han har bragt dig til os. Du kan ikke vende os ryggen nu.
Du vil frelse os. Gud vil vise dig vejen.
- Hvor blev hans lig fundet? - Begravet i sandet, kongelige.
Det er Bakas kniv.
Der var ingen sår på kroppen.
Baka var en stærk mand. Der skulle stærke hænder til at knække ham.
Slaven, Joshua, er stenskærer.
Find denne Joshua.
Joshuas styrke dræbte ikke bygmesteren.
Nu taler rotten, der skulle være mine ører.
For mange ører låser en rottes tunge.
Gå. Alle sammen.
Hvem dræbte ham?
Jeg er en fattig mand, du gavmilde. Det, jeg bringer, er meget værd.
Jeg har betalt dig meget, og du har ingenting bragt.
Nu bringer jeg alverden... sande søn af Farao.
Du tilbyder mig alverden, når du ikke engang kan bringe mig frelseren.
Hvem dræbte Baka?
- Frelseren. - Er det et ordspil?
Nej, Herre prins.
Er denne morder flygtet til et fjernt land?
Nej, Herre prins.
Giv mig hans navn!
Én, der har gjort sig til prins og dommer over os.
Hvis han vidste, at jeg var her, ville han dræbe mig.
Jeg hænger dig selv, hvis du trætter mig yderligere.
Der er dem, som vil betale meget for dét, mine øjne har set.
Tinger du med mig som på et marked?
Nej, jeg vil ikke tinge. Her er dine penge.
Men for ti guld-talenter vil jeg give dig Ægyptens rigdom.
Giv mig min frihed, og jeg giver dig scepteret.
Giv mig Lilia, og jeg giver dig dit hjertes prinsesse.
Giv mig dette hus, og jeg giver dig tronen.
Giv mig alt det, jeg beder om...
eller giv mig lov til at gå.
Jeg vil give dig mere end lov til at gå.
Jeg sender dig derhen, hvor du hører til.
Jeg hører til i din tjeneste, Ærværdige.
Godt.
Jeg vil forhandle med dig.
Hvis det du siger, behager mig, får du din pris.
Hvis ikke, vil jeg give dig denne klinge! Aftale?
Aftale.
Frelseren...
er Moses.
Træk vejret én gang og fortæl mig, hvorfor Moses, eller nogen ægypter,
ville frelse hebræerne.
Moses er ikke ægypter.
Han er hebræer.
Søn af slaver.
Jeg vil betale din pris.
Jeg får fortalt, min tigerlilje, at de vædder mod mig.
- To gyldne debere mod en. - Ja. Jeg væddede selv fem!
Du taber, hvis Moses lader mig vente meget længere.
Jeg fordobler væddemålet. Jeg ser efter Moses, mens du ser dansen!
Mens I venter på at ære Moses, vil jeg ære Sethis jubilæum...
med en gave.
En mærkelig gave.
Du sagde, at hvis frelseren var en myte, skulle han bringes i en flaske.
- Den er tom. - Ja. Fordi han ikke er en myte.
- Har du fundet en sådan mand? - Ja, far.
Midt i forræderi og troskabsbrud,
med bygmesterens blod på hans hænder.
Skal jeg indstævne ham for Faraos retfærdighed?
Indkald ham!
- Bring hebræeren ind. - Bring hebræeren ind.
Store Farao,
jeg står i skyggen af din retfærdighed.
Hvis værk er dette?
Jeg advarede dig om hans forræderi.
- Forræderi? - Bedøm nu, om jeg talte sandt.
Den onde stjerne forudsagde, at han
ville blive Ægyptens ødelægger og slavernes frelser.
Det er ikke muligt. En ægyptisk prins!
Han er ikke en ægyptisk prins. Han er ikke søn af din søster.
Han er søn af hebræiske slaver.
Tal...
min søn.
Jeg er søn af Amram og Yochabel. Hebræiske slaver.
Min bror, det var mig, der bedrog dig, ikke Moses.
- Han var kun et barn. - Gå.
Jeg vil aldrig se dit ansigt igen.
Moses...kom til mig.
Jeg er ligeglad med, hvem eller hvad du er, men...
Jeg vil høre fra din egen mund, at du ikke er en forræder,
at du ikke vil lede disse mennesker i oprør mod mig.
Fortæl mig det, Moses. Jeg vil tro dig.
Jeg er ikke denne frelser, du frygter.
Det ville kræve mere end en mand at lede slaverne fra trældom.
Det ville kræve en gud.
Men hvis jeg kunne befri dem,
ville jeg gøre det.
Hvorfor har du vendt dig mod mig?
Fra den tid, hvor min søster bragte dig til hoffet, elskede jeg dig,
opfostrede dig, satte dig før min egen søn,
fordi jeg så i dig...
et værd og en storhed over andre mænds.
Ingen søn kunne elske dig højere end jeg.
Hvorfor tvinger du mig så til at ødelægge dig?
Hvilket onde har gjort dette ved dig?
Det onde, at mænd skulle gøre deres brødre til en byrde,
som slaver og lider frygtelige kvaler.
At blive blottet for ånd, håb og tro
blot fordi de er af en anden race, en anden tro.
Hvis der er en Gud, var dette ikke hans hensigt.
Hvad jeg har gjort, var jeg nødsaget til at gøre.
Sådan må det være.
Det, jeg gør nu...
er jeg nødsaget til at gøre.
Nej!
Ramses...
Ægypten skal være dit.
Hør, hvad jeg siger, Ramses.
Når jeg krydser dødsfloden, skal du være Farao i Ægypten.
Vær hård mod dine undersåtter.
Hav ikke tillid til en bror.
Hav ingen ven.
Stol ikke på nogen kvinde.
Jeg beskyttede de hjælpeløse,
jeg opfostrede den forældreløse.
Mægtige!
Han, der spiste mit brød og kaldte mig far...
ville gøre oprør mod mig.
Hvilken død skal han lide?
Det kan jeg ikke sige.
Lad det blive, som du ønsker.
Jeg vil ikke leve, hvis du skal dø!
En hebræisk slaves fødder er ikke det rette sted
for den næste dronning af Ægypten.
Før ham væk.
Se ikke på forræderen.
Lad navnet Moses blive strøget fra enhver bog og tavle.
Strøget fra alle tårne og obelisker.
Strøget fra ethvert ægyptisk monument.
Lad navnet...Moses...
være uhørt og utalt...
slettet fra hukommelsen...
for evigt.
Nej, Moses.
Det er mig, som skal have hende.
Tænker du, at når du er i mine arme,
så vil det være hans ansigt, du ser?
Ja. Kun hans ansigt.
Jeg besejrede dig i livet. Du skal ikke besejre mig i døden.
De døde bliver ikke forbrændte i begærets ørken.
De mærker ikke lidenskabens tørst
og vakler ikke mod et fatamorgana af fortabt kærlighed.
Men du, hebræer, vil lide på grund af alle disse ting...i live.
- Du lader ham leve! - Jeg vil ikke gøre ham til martyr.
Intet spøgelse skal komme imellem os om natten.
Ja, min søde. Jeg vil lade ham leve.
Som død...ville du få ham.
Dér, hvor jeg sender ham til, kan man ikke vende tilbage fra.
Og du vil aldrig vide,
om han har fundet glemsomheden i en anden kvindes arme.
Se nu på hinanden en sidste gang.
Se nu for første gang, Abiram, på guvernøren af Goshen.
Dathan, min bror, du har Herrens billigelse.
Jeg foretrækker prinsens taknemmelighed.
Tættere.
Ja. Meget skøn.
Ikke den lilla blomst.
Renhedens farve hvid...
vil afkøle dine kinders rødmen.
Gå. Alle sammen. Også du, min bror.
Bliv ved med at spille... men i huset.
Ja. Det var bedre.
En blomst bag en blomst.
Dathan, hvis du frygter Gud, så lad mig gå.
Jeg er her, pige, fordi jeg ikke tror på
en ørkengud og en mudderhuls-profet.
Jeg havde fremgang, fordi jeg bukkede dybt for ægypterne.
Nu bukker ægypterne dybt for mig.
Joshua ville have dig.
Baka ville have dig.
Men du tilhører mig.
En gave fra Ramses til Hans Excellence.
Jeg vil bukke for dig, Dathan.
Jeg vil slide mine hænder til blods for dig.
Men jeg beder dig...
bring ikke skam over mig foran min herre.
Din herre er guvernør af Goshen.
Hvilken forskel gør det for min skam?
Ingen forskel for dig.
Men for en fordømt slave som Joshua...
kunne det være forskellen mellem døden på spyddene
og livet i Sinais kobberminer.
Hvad ville du gøre for at få Hans Excellence til at mildne straffen?
Hvad som helst, Dathan.
Hvad som helst.
Joshua vil altid være taknemmelig over for dig...
min lille mudderblomst.
Hans skæbne er bedre end den, der venter Moses.
Slaven, der ville være konge.
Kaptajn. Statskappen.
Hans hebræiske mor bragte det til fængslet, inden hun døde.
Hellere det her end din rustning.
Du får brug for et scepter.
Giv mig den bindende stav.
Her er dit konge-scepter,
og her er dit kongerige...
med skorpionen, kobraen og firbenet som undersåtter.
Befri dem, hvis du vil. Efterlad hebræerne til mig.
Giv denne prins af lsrael en dags ration af brød og vand.
Det vil tage mange dage at krydse denne ørken,
hvis han kan krydse den.
Jeg overlader dig til din hebræiske gud, som ikke har et navn.
Hvis du dør, bliver det ved hans hånd, ikke ved min.
Farvel, min forgangne bror.
Ind i den glødende ørken
går manden, der engang gik med konger, nu alene.
Drevet fra den kongelige magts tinde,
frataget al rang og alle jordiske ejendele,
en svigtet mand uden land og uden håb.
Hans sjæl er i oprør, som de varme vinde og det fygende sand,
der pisker ham med en formands pisks voldsomhed.
Han drives fremad, altid fremad,
af en ukendt gud
mod et uset land.
Ind i syndens smeltende ørken,
hvor skildvagter af granit står som tårne af levende døde
og spærrer hans vej.
Hver nat bringer omfavnelsen af den sorte ensomhed.
I vindens hånende hvisken
hører han mørkets stemmer, der giver ekko.
Hans pinte sind overvejer, om han ser gamle triumfer for sig
eller varsler om kommende ulykker...
eller om ørkenens varme ånde har smeltet hans forstand om til galskab.
Han kan ikke afkøle tørstens brændende kys på sine læber,
eller slippe for solens brændende vrede.
Overalt er der øde.
Han kan ikke velsigne eller forbande den kraft, der holder ham i gang,
for han ved ikke, hvor den kommer fra.
Han lærer, at det kan være frygteligere at leve end at dø,
han drives frem gennem den brændende ørken,
hvor hellige mænd og profeter bliver renset
til Guds store hensigt.
Indtil han til sidst næsten ikke har flere kræfter,
slået ned i støvet, som han kom fra,
så metallet er klart til Skaberens hånd.
Han fandt styrke i et frugtbærende palmetræ
og livgivende vand, der flød fra en brønd i Midian.
- Hvis bare får var mænd! - Ugifte mænd!
- Kan du ikke tænke på andet? - Ved ikke. Jeg har aldrig prøvet!
Du behøvede ikke at male dine negle, der er ingen mænd herfra til Horeb.
- Hvad kan du se, Sephora? - Hvad ser du på?
- En mand. - Hvad?
- Kun en? - Er han flot?
- Se på hans sandaler! - Ægypter!
- Hans kappe er ikke ægyptisk. - Det er lige meget.
- Han har spist en masse dadler! - Kan det være farligt?
- Er du sikker på, at han lever? - Det håber jeg!
Se. Nu får vi problemer.
Amalekitter.
- Jeg taler med dem. - Taler? Hent nogle sten!
- Vi hentede dette vand! - Forsvind, pige!
Dette er Jethros brønd, vores far. I har ingen ret til vandet!
Vores geder kender ikke jeres far!
- Jethros kendemærke er på brønden. - De kan ikke læse!
Det kan vi heller ikke!
- Han er Sheiken af Midian! - Så lad ham få sønner!
Lad dem, hvis hænder har hentet vandet, komme først.
Den fremmede er klog...og stærk.
Driv jeres geder tilbage, indtil fårene har fået vand.
Vi burde hente vand til dig og vaske støvet af dine fødder.
Lad mig først fjerne hans sandaler!
Aldrig har et fortabt får haft så mange hyrder.
- Vi har intet håndklæde. - Mit slør vil du.
Lad mig hælde vandet!
- Skal jeg bades eller druknes? - Jeg holder den!
Er det sandt, at ægyptiske piger maler deres øjne?
Ja. Men meget få har så smukke øjne som dine.